Basert på virkelige hendelser
"Jeg syns det Keane har laget er fantastisk. Det må det være."
"Hvis det var dårlig, ville ikke så mange likt det."
Andy Warhol
Nord-California 1958
50-åra var en herlig tid. Hvis du var mann.
Jeg heter Dick Nolan, og jeg er journalist.
Dette er den merkeligste saken jeg har dekket.
Den begynte da Margaret Ulbrich gikk fra mannen sin -
- lenge før det ble moderne.
Kom, Janie.
Vennen? Du klarte det!
- Du er i North Beach. - Så fin du er, Deirdre.
Dee-Ann.
Da jeg kom hit, lød Deirdre som noe mor ville kalt meg.
Er det ikke skjønt her? Har Jane det bra?
Ja. Det er en god, liten skole. Men det er vanskelig uten faren.
- Jeg vet ikke om vi klarer... - Gi deg. Du får det bedre nå.
- Jeg likte aldri Frank. - Du var brudepiken min.
Og derfor kunne jeg ikke si noe. Men neste gang advarer jeg deg.
Nå skal vi ha det litt gøy. hungry i er den beste jazzklubben.
Italiensk mat får du hos Vanessi's. Frelse får du hos buddhistene.
Kunst finner du på 6th Gallery.
- Stiller de bare ut moderne kunst? - Ja. De har espresso i kjelleren.
- Hva er det? Noe med marihuana? - Du har mye å lære.
Kvinner pleide ikke å dra da. Ikke uten en jobb, eller en plan.
Hun hadde maleriene i bagasjerommet og datteren i baksetet.
Lykke til.
Vi får ikke mange damer her.
Er det greit for mannen din at du arbeider?
- Min mann og jeg er separert. - Separert?
Jeg er klar over at jeg ikke har yrkeserfaring.
Men jeg trenger virkelig jobben. Jeg må forsørge datteren min.
Jeg liker ikke å skryte, men la meg vise deg mappen min.
Jeg har studert kunst ved Watkins Art Institute i Nashville.
Og jeg har tatt illustrasjonskurs i New York. Her er en i pastellkritt.
Og her er et annet portrett, en kulltegning.
Du er klar over at dette er et møbelfirma?
- Ser du noe du liker? - Jeg liker de der.
De er veldig fine.
- Bildene dine er søte. - Takk.
- Hvor mye koster de? - I dag koster de bare to dollar.
- Jeg gir en dollar. - Greit.
- Vær så god, Dylan. - Bare sett deg på krakken.
- Hva heter du? - Jeg heter Dylan.
- Og hvor gammel er du? - Jeg er ni år.
- Det ser ut som en Monet. - Monet?
Monet! Det var litt av en kompliment.
Er det lov, vil jeg innvende at jeg heller maler som Pissarro.
Kom litt nærmere. La oss gjøre det.
Se disse dristige, sterke fargene.
Vil dere kjenne på det? Kom igjen! Bare gjør det.
Det er ikke noe tykt lag. Fargen knekker ikke av.
Det koster 35 dollar.
Vil dere unnskylde meg et øyeblikk?
- Vær så god. - Takk.
Du er verd mer enn småpenger. Du selger deg altfor billig.
Jeg er glad de likte det.
Du er over det stadiet. Du legger sjel i bildene.
Hva heter du?
Margaret.
Vil du ikke heller flørte med de jentene der borte?
Nei. Jeg liker deg, Margaret... Ulbrich.
Vet du hva, Margaret Ulbrich? Du undervurderer deg selv.
La meg vise deg hvordan det gjøres.
Lille jente!
Vil du ikke bli portrettert av den verdensberømte -
- Margaret Ulbrich, dronningen av San Francisco Bay?
På få minutter fanger hun inn sjelen din.
Skulle du ikke ønske det var deg på det skjønne bildet?
Det er meg. Og det er det der også.
Det der startet som meg, men så gjorde mor det til en kinesergutt.
Beklager. Jeg misforsto situasjonen litt.
Jeg får stikke før mr. Ulbrich gir meg en på tygga.
Mr. Ulbrich er ute av bildet.
- God kveld, Henri. - Mr. Keane!
- Beklager at jeg ikke ringte først. - Det vanlige bordet står klart.
God kveld, madame. Velkommen. Denne veien.
Og jeg trenger ikke betale. Jeg ga kokken et maleri.
Vet du hva han sa? "Ingen maler Montmartre som Walter Keane."
Tenk at du har bodd i Paris.
Det var mitt livs beste tid.
- Jeg har aldri tatt fly engang. - Du må gripe alle sjanser.
Jeg ville bli kunstmaler, og så dro jeg av sted.
Jeg gikk på École des beaux-arts. Bodde på hybel på venstre bredd.
- Overlevde på brød og vin. - Du er romantiker.
Det kan du banne på.
Det var ikke lett å vende borgerskapet ryggen.
Jeg måtte si opp jobben.
Gå fra min kone.
Det er ikke lette valg.
Jeg har aldri handlet fritt.
Jeg var bare andres datter, kone eller mor.
Jane er på alle bildene mine, for jeg kjenner ingen andre.
Ikke rakk ned på bildene dine. Du har et makeløst talent.
Du kan se på en person og få mennesket ned på lerretet.
Du kan male folk.
Jeg kan bare male ting. Gatebildene mine er jo...
... sjarmerende, men i bunn og grunn er det bare hus og fortau.
Jeg er sikker på at du kan male hva som helst.
Når du ser sånn på meg, kunne jeg falt med et smell.
Unnskyld... Dette går virkelig fort.
Det er lenge siden sist en mann har bedt meg ut.
Jane, skatt, sitt nå stille.
Etter så mange år må du vite hvordan ansiktet mitt ser ut.
Hei. Lerretet ditt er tomt.
Du kan ikke presse fram inspirasjon.
Ikke forstyrr mr. Keane. Kreativiteten kommer innenfra.
Ikke vær redd. Hun forstyrrer meg ikke.
Jeg må spørre deg om noe. Hvorfor de store, gale øynene?
Jeg tror man kan se mye i øynene.
Øyet er sjelens speil.
Ja, men du maler dem som pannekaker. De er altfor store.
Jeg uttrykker det jeg føler gjennom øynene.
Jeg har alltid tegnet øyne sånn.
Som barn var jeg døv en periode etter en operasjon, -
- så jeg begynte å stirre.
Jeg var avhengig av folks øyne.
Walter? Hei, Walt! Jeg syntes det var deg.
Så glad jeg er for å treffe deg. Har du hørt fra bygningsrådet?
Karene trenger dispensasjonen til femte etasje.
- Du hører fra dem innen torsdag. - Flott! Jeg gir dem beskjed.
Hva gjaldt det?
Jeg ville ikke si det til deg.
Jeg er eiendomsmegler.
- Er du eiendomsmegler? - Ja.
Ekstremt vellykket eiendomsmegler -
- med kontorets beste inntjening tre år på rad.
Og det er du flau for?
Enhver klovn kan leie ut en leilighet.
Min eneste drøm er å forsørge meg som kunstner.
Jeg prøvde å leve ut drømmen, men klarte det ikke.
Jeg er bare en søndagsmaler.
Takk. Bare kom inn.
Sett dem her borte. Jeg vil...
Ja, det er fint der. Jeg vil ha dem litt av veien.
Dette er ett jeg arbeider på.
Som du kan se, er jeg i gang med det.
Hei. Jeg har hentet posten.
Posten...
Hva er det?
Frank vil ta fra meg Jane.
- Han sier jeg er uegnet som mor. - Du er en perfekt mor.
Han har sagt til domstolen at hun ikke har noe ordentlig hjem.
Og at jeg som enslig mor ikke klarer...
Så gift deg med meg.
- Walter! Jeg... - Ikke finn grunner til å si nei.
Jeg har en million grunner til å si ja.
Det strider mot all fornuft. Men tenk så gøy vi får det.
Jeg skal ta meg av dere jentene.
Margaret, jeg står på kne. Vel, hva sier du? Gift deg med meg, da.
- Vi drar til Hawaii i helgen. - Hawaii... Bryllup...
Jeg elsker deg. Jeg er helt paff. Hvorfor skulle vi dra til Hawaii?
Fordi du er en prinsesse, og fortjener et bryllup i paradis.
Du hadde rett. Det er paradis.
- Bare Gud kunne skapt de fargene. - Jeg visste du ville elske det.
- Kan vi ikke bli her for evig? - For evig kan jeg ikke love.
Men en uke til kan jeg vel klare.
Det er fossen. Luften var så frisk at du kunne smake den.
Det var et gammelt alter.
En statue av Kane, skapelsens gud.
Jeg ba til ham.
Walter og Janie bygde det sandslottet sammen.
Dette har jamen gått fort.
Siden du kom, har jeg gått ut to ganger, og du er blitt gift.
Det var et tomrom i livet mitt som Walter fylte.
Han har fylt mye. Hvert eneste skjørt i kunstmiljøet.
- Det er min mann du snakker om. - Ja. Derfor nevner jeg det.
Jeg er ikke blåøyd.
Okay, jeg er blåøyd. Men jeg kjenner min mann.
Walter kan handle overilt, men han forsørger oss og er snill med Jane.
Vi vil begynne forfra. Jeg er skilt og har et barn.
Walter er en velsignelse.
Takk.
Jeg tar denne.
"Du står på terskelen til uhørt suksess."
Det geniale er spontaniteten.
- Bildet har ikke noe midtpunkt. - Det er veldig gestisk.
Så avgjort. Sterkt påvirket av tachismen.
Jeg har hørt at Tab Hunter har sett på et av dem.
Det får jeg ikke uttale meg om.
Herregud! Ikke kom inn nå.
Ruben! God dag. Har du et øyeblikk?
I dannede kretser opererer man med avtaler.
Jeg kan komme tilbake senere.
Du kommer til å elske det jeg har med i dag.
Har jeg ikke sett det der før?
Nei. Du tenker på bildet av femte arrondissement.
Dette er sjette arrondissement.
Du var i Paris i en uke. Hvordan kan du fortsatt male de motivene?
Jeg har alt her oppe. Og her.
De skal ikke opp her. Du vet vi ikke liker figurative greier.
- Kunst er ikke mote. - Å jo.
Folk vil ha Kandinsky, eller Rothko. De vil ikke ha naive gatebilder.
Hva med dette?
Herregud, du er i en ny fase.
Nei. Det er min kones.
Hvorfor er øynene så store? Som store, støvete drops.
Det er ekspresjonisme. Det ser du vel?
Jeg er glad dere to har funnet hverandre.
- Hva sier du? - Jeg sier nei.
Det er ikke kunst. Det er til et ukeblad.
"Send oss din beste tegning, og vinn konkurransen."
- Mange vil like de bildene. - Ikke kundene i mitt galleri.
Fjern dette skrapet nå, før smakspolitiet kommer.
Vi får aldri foten innenfor.
Det er en lukket klubb av gallerieiere og kritikere, -
- som bestemmer hva som er bra. Det er som McCarthy-høringene.
"Jeg kårer den maleren, han der fordømmer jeg til evig glemsel."
Jeg tror folk kjøper kunst fordi den beveger dem.
Du lever i drømmeland.
Folk får ikke lov til å oppdage kunst.
De kjøper kunst fordi den er på rett sted til rett tid.
En stor applaus til Cal Tjader! Det var et forrykende sett.
Husk å fortsette her til konserten klokken ett i natt.
- Hygg dere. - Unnskyld meg.
Hei, Banducci. Fenomenal musikk i kveld. Det swinger.
- Tusen takk. - Walter Keane. Jeg er kunstmaler.
Jeg satt og så på veggene dine. De er temmelig uanselige.
Du kan ha rett. Hvilken farge tenkte du på?
Nei, jeg er kunstmaler. Jeg har bodd ved Seinen.
Nå er jeg hjemme igjen.
Jeg er på utkikk etter... et bra sted å stille ut.
Jeg liker klubben som den er.
Hvis bildene dine er så bra, så få dem på museum.
Forstått. Du driver forretning, og ikke veldedighet.
Men sett at jeg leide veggene dine?
Walter og Margaret? Da er vi klare.
En kunstkjenner! Herlig. Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg leter bare etter do.
Takk.
- Jeg tror du ville gjøre ham flau. - Det var ikke bryet verd.
Jeg sa nei.
Se på det barnet. Så trist hun er.
Er hun fattig?
Hun er glemt. Jeg tror jeg må gråte.
- Er du Keane? - Ja, det er jeg.
- Du er pokker til maler. - Tusen takk.
Verkene dine er veldig sterke.
Det er så mye følelser i de øynene.
Er det noe galt?
Nei. Jeg trodde ikke du mente den lille jenta.
Jeg skjønner. Kunstneren vil ikke kvitte seg med yndlingsbildet.
Tusen takk, skatt. Jeg elsker det.
Jeg skal skynde meg.
Hei, Picasso! Bra med folk, hva?
Det merker jeg lite til ute i bøttekottet.
Det er en gang. Når folk drikker, må de late vannet.
Det krenker meg. Når folk ser kunst, skal de ikke tenke på skitt.
Demp det fargerike språket. Det er damer til stede!
BANDUCCI OG MALER RAMMER HVERANDRE
Jeg har aldri kausjonert før.
Banducci lo av kunsten vår, og jeg klinte til ham.
Kunstnere må takle kritikk.
Jeg var i dårlig humør alt.
Jeg tok et par drammer, og æren for noen av de store øynene.
- Hva? Hvorfor gjorde du noe sånt? - En misforståelse.
Og jeg ville ikke risikere at salget gikk i vasken.
Det må du aldri gjøre mer.
La meg være. Jeg skal bare hente bildene.
Er det ikke utrolig? Fullt hus. Jeg har ikke engang et hovednavn.
Walter, vi kom på forsiden.
Folk kommer for å se de klisne bildene -
- som fikk to voksne menn til å slåss.
- Jeg er dødslei av deg, Keane! - Vi ses i retten! Ditt svin!
- Jeg saksøker deg! - Jeg er dødslei bildene dine!
Jeg saksøker deg for injurier og frihetsberøvelse! Jævla svin!
Walter Keane gikk aldri stille i dørene. Det selger ikke.
Det må jeg si... Et realt lass møkk du slapp ut.
Dick Nolan fra The Examiner.
Ikke ligg søvnløs på grunn av meg. Jeg spiser skandaler til frokost.
- Da har jeg noe å skrive om. - Skriver du ikke bare om kjendiser?
Banducci er kjent. Og du slo ham ned. Da er du bare et ledd ute.
Gi meg en drink.
Hei, Gary. En Ward Eight i høyt glass.
Og det samme til min venn her.
Vel, Walter...
Fortell om bildene dine.
- Da jeg var i Paris... - Men herregud, da. Ikke de.
De små fattigbarna.
Våkn opp.
- Våkn opp. - Hei.
Du var en hit.
For en kveld. Alle de store øynene er utsolgt nå.
- Det må være 200 dollar. - De forguder deg.
På grunn av den artikkelen var klubben stappfull.
Og så kom det en berømt journalist.
Jeg trenger flere bilder! Nå!
Jeg må ha minst en uke. Jeg må skisse og male og...
Selvfølgelig. Men for en sjanse.
Vi blir et legendarisk par. Jeg skal inn i alle klubbene.
Og du går her hjemme og gjør det du elsker mest.
Hold opp!
Jeg elsker deg.
Øynene er så sterke.
Det var engang en dikter som kalte øynene sjelens speil.
Derfor har jeg alltid malt dem så store.
Hvis dere er interessert, arbeider jeg på flere.
En liten lyshåret pike i gul kjole, helt hjerteskjærende.
- Walter? - Hei, skatt. Hva gjør du her?
- Hvorfor lyver du? - Unnskyld meg.
Du tok æren for noe du ikke har gjort.
- Jeg ville bare selge. - De barna er en del av meg.
Kjøpere betaler mer hvis de møter kunstneren.
De kan ikke møte meg, for du ba meg bli hjemme.
Vi tjener penger. Din lomme, min lomme? Hva har det å si?
- Du tar så lett på det. - Gjør jeg vel ikke!
Det handler ikke om ego. Du kan godt si gatebildet er ditt.
Det er da bra at du ikke er knyttet til kunsten din, men...
Jeg vil bare dele kunsten med hele verden.
Skal barna dine stables i et skap, eller henge i stua til folk?
- Paparazzi! - Hvem er den mannen?
Det er Dino Olivetti fra skrivemaskin-dynastiet.
Men bare glem ham. Han kan ikke ett ord engelsk.
- Baducci! - Godt å se deg.
Mr. Olivetti er betatt av maleriet.
Han vil vite hvem kunstneren er.
Det er meg.
Det gleder meg å treffe deg.
God kveld. Hvor lenge har du interessert deg for kunst?
Dette verket kaller jeg...
5000!
Vi tjente 5000 dollar, og det var ikke engang et av dine gode.
- Mener du ikke "et av dine gode"? - Nei da.
La gå. Et av våre gode.
Vi er nå i samlingen til Olivetti, industrimagnaten fra Italia.
Det gir troverdighet at han er vår mesen.
Og med troverdighet følger respekt.
- Hva med ærlighet? - Maleriet er signert Keane.
Jeg heter Keane. Du heter Keane.
Fra nå av er vi en og samme person.
BYLIV av Dick Nolan
Kilder sier borgermesteren får en stor overraskelse.
På vegne av verdens barn -
- overrekker jeg San Franciscos borgermester dette maleriet.
Sovjetunions ambassadør er i byen denne uken.
For å fremme verdensfreden gjennom kulturen -
- donerer jeg dette bildet til folket i Sovjetunionen.
The Purple Onion. 21.30. Joan Crawford har bestilt bord.
Miss Crawford, som takk for filmtalentet ditt -
- skjenker vi deg dette maleri.
Katten er ute av sekken.
Vår lokale berømthet Walter Keane åpner eget galleri.
Ruben går av skaftet når han ser dette.
Jeg husker da mor malte det.
- Er du sikker? Det er lenge siden. - Jeg er helt sikker.
Jeg satt i kjøkkenet i den gamle leiligheten vår.
Nå er du forvirret, søte venn. Jeg har malt det.
Nei, det var mor. Jeg har på den blå kjolen min.
- Mange jenter samme kjolen. - Men du har skarpe øyne.
Jeg malte det, men prøvde å etterligne stilen til moren din.
Sånne bilder som hun malte før i tiden.
Det har du klart bra.
Morn. Unnskyld, jeg har aldri gjort dette før, så jeg vet ikke...
Jeg er oppdratt som metodist. Skal jeg gå igjen?
Nei, bare bli. Vi jager ikke folk.
Hva tynger deg?
Jeg har løyet for barnet mitt.
Hvorfor har du det?
Mannen min presset meg til det. Jeg har aldri løyet for henne.
- Jeg er ikke sånn. - Er mannen din sånn?
Ikke i mine øyne.
Han liker å fortelle skrøner, og overdrive litt, men...
... han er en god mann. Han vil spare til hus for oss.
Men hva med barnet? Vil denne løgnen såre henne?
Såre? Nei.
Nei, jeg...
Jeg leter bare etter svar.
Verden i dag er et innviklet sted.
Av og til må man skåne barn for visse sannheter.
Nei, det er ikke...
Mannen din prøver nok å gjøre det beste ut av en knepen situasjon.
Du er jo oppdratt som kristen. Du vet hva skriften sier.
Mannen er hjemmets overhode.
Kanskje du burde stole på hans vurderinger.
KEANE GALLERY ÅPNING, 1960
Jeg syns de er nifse, sukkersøte og amatøraktige.
Akkurat. Helt herlig.
Vi kastet oss tidlig på vognen. Vi har tre.
Takk.
Keane.
Hei, kjære. Kjempefin fest.
Hvor er bildene dine?
Vi bestemte oss for å vise bare Walter sine.
Hvorfor gjorde vi det?
- Fordi Walter har et navn. - Det er merkelig.
Han slår meg ikke som typen som maler utmagrede unger.
Så fint å se deg. Takk for at du kom.
Mannen din er virkelig begavet.
Maler du også?
Jeg vet ikke.
Jeg er interessert i teknikken din. Hvor lang tid tok det å male det?
Det der? Det tok vel et par måneder.
Først idéstadiet, og skissene.
Og så dagene når det bare er meg og oljefargene.
- Oljefargene? Er det ikke akryl? - Jo, det der er.
Jeg har så mange rare ideer som romsterer rundt i hodet.
Hvor kommer ideene fra?
Hva mener du?
Hvorfor maler du bare bilder av barn?
La meg minne deg på at du vitner under ed.
Miss Rogers, i vitneerklæringrn sier du -
- at da du møtte Judson Bailey pratet han med en mann i baren.
- Jeg forstår ikke... - Kunne han vært en fremmed?
- Nei! - Takk. Ingen flere spørsmål.
"Perry Mason" er straks tilbake.
New York Times' kunstanmelder John Kennedy gir perspektiv til -
- Walter Keanes verker.
Keanes verker utmerker seg på ingen måte.
Han er hverken medlem av foreningen, eller prisvinner.
Han er bare kjent for å figurere i sladrespaltene til en viss avis.
Mr. Keane er grunnen til at vi trenger kunstkritikere.
Så de kan beskytte publikum mot slike uhyrligheter.
Mor?
Mor? Kan jeg komme inn?
Nei, du kan ikke. Mor er opptatt akkurat nå.
Hva gjør du?
Jane, skatt? Kom. Moren din trenger fred og ro.
Noen ganger trenger voksne å være alene litt. Kom her.
Er det isbilen?
Gå ned og få deg en ispinne.
Overjordisk!
Jeg liker det ikke.
Jane og jeg hadde et veldig nært forhold, og nå...
Jane har det bra. Hun spiser is.
Hun har fått nye sko, og et universitetsfond.
Kanskje... Det er nok terpentinen som går meg til hodet.
Du må hjelpe meg. Jeg vil forsvare kunsten vår på fjernsyn.
- Skal du på fjernsyn? - Ja. Men hva skal jeg si?
Hva driver meg til å male disse bildene?
Kanskje du er usunt opptatt av småjenter.
Unnskyld. Du har visst malt deg selv opp i et hjørne.
Hvis du vil ha varme til vinteren, så hjelp meg.
Walter, kunst er personlig.
Hva driver en voksen mann til å male et bilde som det der?
Vokste jeg opp omgitt av seks søstre?
Vokste jeg opp på et barnehjem?
Jeg levde i en verden der de voksne var borte, -
- og barn og killinger løp rundt i et øde landskap?
Hvorfor malte du gatebildene?
Jeg bodde jo der, jeg opplevde de gatene.
Var det bare solskinnsgater med blomsterboder?
Langt ifra. Det var rett etter krigen.
Alt lå i ruiner.
Jeg reiste rundt på kontinentet.
Ødeleggelsene var forferdelige.
Jeg fikk arr på sjelen i min tid som kunststudent.
Ikke noe i livet har gjort så sterkt inntrykk på meg -
- som synet av de barna. Krigens uskyldige ofre.
Uten foreldre. Uten hjem. De sloss om søppel.
Det var der mitt liv som maler begynte for alvor.
Fra den dagen malte jeg de fortapte barna med store øyne.
Øynene som for alltid vil ha denne bunnløse sorgen.
- Hvor mye har vi solgt i dag? - Ikke noe, til denne gjengen.
De kommer bare for å glane. De har ikke råd til maleriene.
Men vi har delt ut mange plakater.
Du vil ikke tro det! Vi har begynt å ta betalt for plakatene.
Først fem cent, så ti.
Ja, Maggie. Det er ren galskap!
Men jeg tenkte: "Vil du helst selge ett maleri til 500 dollar -
- eller en million plakater vi trykker billig?"
Folk blåser i at det er en kopi. De vil ha kunst som rører dem.
Da kan vi selge den alle steder. Overalt!
NUMEROLOGI
For en stank. Du burde åpne vinduet.
- Hva er klokken? - 18.30.
- Hva har du der? - Det er personlig.
Vi er jo gift! Vi skal ikke ha hemmeligheter for hverandre.
Sett det opp nå.
Det er en helt annen stil.
- Ja, det er det. - Det likner faktisk litt på deg.
Det er et selvportrett.
Hvordan skal vi forklare det?
Jeg tenkte at...
... jeg kanskje kunne signere det selv.
Vil ikke det forvirre? Keane er jo meg.
Men folk spør om jeg maler, og hva skal jeg svare?
Det ville vært fint å kunne si med stolthet: "Det er mitt."
- Hvem har du fortalt om øynene? - Ingen.
Hvis du sier det til en levende sjel, velter korthuset.
Vil du betale tilbake pengene? Vi har begått bedrageri.
Jeg vet det. Jeg lever med det hvert eneste minutt av livet.
Jeg har holdt min del av avtalen. Jeg har ikke sagt det til en sjel.
La meg få dette.
- Jeg visste ikke du malte. - Vi snakker ikke høyt om det.
Folk kjøper dessverre ikke kvinnekunst.
Hva med Georgia O'Keefe?
Hvor kommer inspirasjonen fra?
Fra verden rundt meg.
- Og jeg elsker Modiglianis linjer. - Modi-hvem?
Herregud! Dick skriver for sladrespalten. Snakk om familien.
Se på lille Janies bilder. Hun har virkelig talent.
Sånn er familien Keane. Vi har oljemaling i årene.
For en fin liten overraskelse!
Det fjerde medlemmet av den malende Keane-klanen.
- Lily, skatt. Hvordan har du det? - Jeg har det bra, far.
- Jeg har mistet en tann. - Har du?
- Har du slåss? - Nei, den bare løsnet.
Er det jeg som er tannfeen her, eller har moren din tatt seg av det?
- Det har mor tatt seg av. - Fint.
Kom, Janie. Kom. Vis henne barneværelset.
Og så kan dere to pikene bare hygge dere.
Du har da aldri nevnt at du hadde en datter til?
Det må jeg da ha gjort. Lily er fra mitt første ekteskap.
Unnskyld meg. Beklager.
Walter, får jeg snakke med deg?
- Hva skjer der inne? - Det var Lily.
- Jeg har da nevnt henne. - Nei, det har du ikke.
- Skal hun bo her? - Moren drar bort i helgen.
Jeg har samvær hver måned, men håndhever ikke retten.
- At du kunne lyve om noe så stort? - Hun er en søt pike.
Jeg godtatt datteren din uten å kny.
Jeg skal late som om du ikke sa det.
Unnskyld. La oss bli ferdig med dette.
Enhver kunstkjenner vil si -
- at Walter Keane og Paul Gauguin har mye til felles.
Begge droppet karrieren for å reise verden rundt.
Jeg har kjent mange kjendiser.
Bare en bestemt mennesketype trives i rampelyset.
Walter har det som skal til. Det kan man ikke si om Margaret.
- Det har jeg malt. - Virkelig?
Det er veldig uttrykksfullt.
Sensuelt.
MDH...
Du er svært... mysterioso.
Ja. Vi bruker ikke navnet mitt -
- fordi folk ikke tar kvinnekunst på alvor.
MDH er mine initialer. Og ikke nok med det.
Jeg er interessert i tallmagi, og 7 er et veldig godt tall.
7?
Heldigvis er pikenavnet mitt Margaret Doris Hawkins.
M er 13. bokstav i alfabetet. D er fjerde, H er åttende.
Hvis du legger sammen 1 og 3...
Et sann orgie av farger og solskinn ... Unnskyld meg.
Så 4+4+8 blir 16.
Og 1+6 gir 7.
Skatt? Kom hit et øyeblikk.
Hva står du og babler om? Det er ingen mattetime.
Gjør verden den tjenesten å holde munn.
Det eneste tallet han skal tenke på er prisen.
De apene er idiotiske. Hvorfor sulter vi, mens de trykker penger?
Fordi den apen er genial. Han selger bilder.
Så selger han plakater av bildene og postkort av plakatene.
Jeg kunne smørt ned et på ti minutter.
- Men uten hans platte naivitet. - Kundene ser ikke forskjell.
Herregud! Nå er det en retning.
KEANE MOT KUNSTVERDENEN
MANNEN BAK ØYNENE
WOODSIDE, CALIFORNIA
- Dee-Ann? - Jeg trodde jeg hadde kjørt feil.
Ja, oppkjørselen er veldig lang.
Jeg kan nesten ikke tro selv at jeg bor her.
Flott, hva? Vi har 8000 kvadratmeter. Basseng.
Fem soverom. Jeg syns det er litt i overkant.
Vi er jo bare tre.
Det er så lenge siden jeg har sett deg.
Ja, North Beach er bare 50 km vekk. Men det virker som 500.
Du er vel opptatt med de nye, rike vennene dine.
Det er Walters venner. Han tar med folk hjem.
Beach Boys var innom.
Er du sulten?
Jeg er tørst.
Jeg syntes det var ekstravagant med en bar.
Men du ville blitt overrasket over hvor mye man får brukt den.
Hvordan har Walter det?
Som fisken i vannet. Han får oppfylt alle drømmer.
Og det får du også. Herlig.
Er det atelieret ditt?
- Nei, ikke gå inn dit. - Jeg vil da se.
Jeg vil se hvordan den berømte kunstnerens verksted ser ut.
Dee-Ann, ikke gå dit. Hør nå.
Du må ikke gå inn.
Walter maler også her.
Er Walter hjemme nå?
- Hva faen skjer her? - Ikke noe.
Jeg inviterte Dee-Ann til...
Du vet jeg misliker at folk ser halvferdige verk.
Du og hele den nonfigurative klikken er noen svindlere!
Du er full av dritt, Walter!
Kom deg ut av mitt store hus!
Selg kleshengerskulpturene dine på Fisherman's Wharf!
Dra til helvete!
- Du får aldri invitere henne mer. - Det skal jeg ikke.
- Vil du ha ballen? - Flink gutt.
Flink gutt. Janie, jeg må arbeide.
Får jeg være med? Å nei, det får jeg jo aldri.
Jeg burde ikke spørre engang.
Hvordan slapp du inn her? Vet du ikke at gjester ikke har adgang?
Er det sånn det endte?
Du er den eneste levende sjel jeg kan betro hemmeligheten min.
Jeg har malt dem.
Det har jeg. Hvert eneste av dem. Hvert eneste av de store øynene.
Jeg.
Og du er den eneste som noensinne får vite det.
Og nå maler jeg ett til.
For å irritere Walter maler jeg en gal pike som snakker til hunden sin.
Jeg har hatt en svært produktiv dag.
Jeg kom tilfeldigvis over noe god sladder.
Madame Chiang Kai-shek kommer til byen, rett fra Taipei.
Jeg syns vi skal overrekke henne et maleri.
Vi får Dick til å dekke det.
Nei, Dick kan dra til helvete. Jeg har møtt en ny fyr fra UPI.
Kanskje hun ville blitt glad for et av gatebildene dine.
Jeg tenkte du kunne klatte ned et bilde av Chinatown -
- med en nusselig liten pike med store skrå øyne.
Nei. Hun er en fornem person.
Hun må da ha et verk direkte fra dine hender.
Syns du? Kanskje du har rett.
Hun har nok ikke et bilde av parisisk gateliv i palasset sitt.
Om da ikke fru Chiang Kai-shek har et maleri av Cenic allerede.
- Hva? - En Cenic.
Den kunstneren som malte alle dine tidlige verker.
Du uttaler det helt feil. Det var tilnavnet mitt i Paris.
De andre på kunstakademiet var så ville etter bildene mine, -
- at de kalte meg for "Geni", men uttalen ble forvrengt.
Jo mer du lyver, desto mindre virker du.
Våger du å sverte meg? Jeg er stolt av mine tidlige Cenic-verk.
Hvorfor malte du over signaturen? Bruk ikke vannfarger over oljemaling.
Nå høres du jo gal ut. Du har sett meg male!
Nei, det har jeg ikke.
Jeg trodde jeg hadde, men det var innbilning.
På avstand så du ut som en maler.
Men tett på er det ikke stort å se.
Jeg har vært i Paris! Jeg har gått på École des beaux-arts!
Jeg har tilbragt utallige timer på Louvre -
- oppslukt av de store mesterne!
Walter...
Har du overhode vært i Paris?
Jeg ville så gjerne... Jeg ville så gjerne bli kunstmaler.
Men jeg fikk det aldri til.
Jeg vil ikke du skal sove her inne lenger.
Det er tre gjesterom i huset. Velg et av dem.
- Hvor mange har vi på lageret? - Det er nok rundt 3000.
- Er det flere på vei fra trykkeriet? - Unnskyld, hva koster maleriet?
- Gå. Hva får du lønn for? - Javel, mr. Keane.
Ikke engang et av mine, men et av hennes.
VERDENSUTSTILLING I NEW YORK ALT FERDIG TIL APRIL 1964
SISTE BYGNINGSFASE
Det endrer ikke noe som helst.
- Nå vet jeg hva som er sant. - Hva så?
Kanskje en ny giv? Vi setter min signatur under MDH-bildene?
Nei. Jeg hater meg selv for at jeg ga deg barna.
Ti stille. Du skal ikke heve stemmen.
Jeg snakker akkurat så høyt jeg vil.
Nei. Da får jeg deg ryddet av veien.
Hva?
Hvis du sier det til noen, får jeg deg drept.
Jeg har forbindelser. Husker du Banduccis fetter, likørgrossisten?
Truer du meg?
Greit. Så drep meg.
Jeg har holdt det hemmelig i flere år og har aldri...
Vet du hvor tungt det var?
Jeg har ingen venner. Jeg løy for mitt eget barn.
Livet etteraper kunsten. En tårevåt Keane.
Hva vil du ha, Walter?
Du har alltid baktanker.
Vi er tilbake ved bordet fra vårt første stevnemøte.
Jeg kan ikke benekte at jeg trenger deg og ditt talent.
Det er en sjanse til... Jeg er så spent at jeg skjelver.
Verdensutstillingen i New York med 70 millioner besøkende.
På åpningsdagen avduker jeg mitt mesterverk.
- Hvilket mesterverk? - Nettopp. Det er det vi har manglet.
da Vinci har "Mona Lisa", Renoir "Déjeuner des canotiers".
Hvor er mitt bidrag til kulturarven?
Du høres sinnssyk ut. En kunstner utpeker ikke sitt eget mesterverk.
Michelangelo visste det var en vinner -
- da han malte Det Sixtinske Kapell.
Han brukte fire år.
Vil du høre det aller beste? Det er til Unicef.
Unicef er sponsor for Hall of Education.
Vi kan endelig gi noe tilbake til verdens barn.
RAPPORT FRA VERDENSUTSTILLINGEN
God dag. Jeg heter Lowell Thomas.
Jeg står foran et av den moderne verdens fremtidige vidundere.
Hvorfor ble hun? Av frykt? Mangel på selvtillit?
Margaret var fanget i løgnen hun var med på å skape.
Det å skjule den var verre enn selve forbrytelsen.
Hvorfor måtte du absolutt love dem et gigantformat?
Fordi det skal omfatte alle verdens barn, alle raser.
Hundrevis av triste ansikter som marsjerer ut i intetheten.
Essensen av Walter Keane.
Det er et forlag som tror vi bør gi ut en coffeetable-bok nå.
En som oser av stil. "Morgendagens mestere".
De trenger mine tidlige skisser. For å vise kunstnerens utvikling.
Ja, hvor er alle skissene dine?
Tenk, år på kunstakademiet, og så har vi bare forlagt -
- alle skissene fra din ungdom.
De må da ligge her et sted.
Ja takk, jeg merker den sarkastiske tonen. Men ideene feiler ikke noe.
Krigens foreldreløse barn. Tidlige selvportretter.
Stikk av. Du forstyrrer arbeidet.
Mor? Når er det middag?
Mor? Er du hjemme?
Mor?
Jane. Det er Walters atelier. Du må gå.
Jeg vet det.
- Nei, du vet ikke noe. - Jeg er ikke noe barn lenger.
Jane. Jane.
Fem, nei, seks sider. Er det noe jeg ikke har fått med meg?
Han er som rockeringen. En dille som aldri går over.
"... avdukes i den store paviljongen i Hall of Education."
"Den internasjonalt anerkjente kunstneren er utvalgt..."
"... skal representere håp for barn over hele verden."
Det er absurd!
Og hvem satt i valgkomiteen?
Det ble ikke nedsatt noen egentlig komité.
Vi hadde en liten lunsj. Jeg, Ed, Jerome og Jeromes kone.
Vi har ikke bedt noen sende inn bidrag.
Mr. Keane kontaktet oss direkte.
Se litt glad ut. På onsdag åpner verdensutstillingen.
- På torsdag publiseres boken vår. - På fredag søker jeg om skilsmisse.
Hvorfor er du alltid så sur?
Jeg akter i hvert fall å nyte ettermiddagen.
Mrs. Teasdale! Jeg er Walter Keane.
Jeg vil bare takke for at du holdt denne eventyrlige soareen.
Det er bare hyggelig.
Keane? Har du sett New York Times?
Jeg har bare forberedt meg på denne fabelaktige tilstelningen.
Jeg syns du skal lese den.
TEMAMALERI UTVALGT
skrekkelig grotesk
Hvordan kan de skrive noe så grusomt?
Det bryr vel ikke deg? Det er mitt navn de rakker ned på.
Er han her?
Ja. Så det er nok best for alle parter hvis du...
Hvem har skrevet den dritten?!
Mr. Keane. Dette er ikke det rette stedet.
Kanskje du burde skrive et brev til redaktøren.
Er kunsten min automatisk dårlig bare fordi folk liker den?
Nei. Men det gjør det heller ikke til kunst.
Kunst skal inspirere, ikke lefle. Særlig i Hall of Education.
Du fatter ikke det døyt! Hvorfor blir man anmelder?
- Fordi man ikke kan skape selv! - Den gamle traveren...
Ikke avbryt! Du vet ikke hvordan det er å blottlegge sine følelser!
Å stå naken foran hele verden!
Hvilke følelser? Det er forlorne klisjeer.
Mesterverkene dine er endeløst Keane.
Det gjør det til endeløst kitsch.
Hva er galt i minste felles multiplum?
Hva?!
Denne nasjonen er bygd på det!
Jeg saksøker hele bunten.
Alle som en.
Jeg saksøker den anmelderkødden.
Jeg saksøker verdensutstillingen.
Jeg saksøker Unicef.
Jeg skal knuse Unicef.
Med alle de små bøssene sine, fulle av småpenger.
Men jeg kan ikke saksøke deg, vel?
Ditt var det aller verste bedraget.
Du sviktet meg med det maleriet.
Du brøt ut av det sentimentale og endte i kitsch.
Walter, hold opp.
Du elsker å sette meg i dårlig lys! Du liker at folk ler av meg!
Lukk opp!
Slipp meg inn!
Jeg kan se dere...!
Jeg brenner dere ut.
Dere eksploderer som en atombombe.
Hvor er dere?
Jeg er virkelig lei for at jeg ikke var en bedre mor.
Jeg skulle gjort dette for mange år siden.
Hvor skal vi? Vi har ikke engang med klær.
Der vi skal trenger vi ikke mye.
Hawaii.
- Mener du det? - Ja, for Hawaii er paradis på jord.
Der er det fugler og blomster, og nydelige farger.
Det skaper vi oss et nytt liv.
Okay? Du er den store jenta mi.
HONOLULU ET ÅR SENERE
Du var jamen vanskelig å finne. Jeg ga nesten opp.
- Walter... - Jeg er litt opprevet.
Jeg fikk sånne rare dokumenter i posten i dag.
Det er separasjonspapirene. Fint om du skriver under.
Handler du ikke litt overilt nå?
- Walter, jeg vil skilles. - Det er vondt å høre deg si.
Det er forferdelig at det har gått så langt.
Jeg kan vel gå med på at vi går fra hverandre -
- hvis du gir meg rettighetene til alt du noensinne har malt.
- Hvis det er prisen din. - Mener du det?
Javel.
Da må vi gjøre en avtale om fremtidige inntekter.
Hvor mye mer penger trenger du?
Vil du bli kvitt meg, er det på mine betingelser.
Du maler 100 forsømte barn til. 100 nye Walter Keane-bilder.
Jane? Jeg må på posten. Blir du med?
Nei, jeg går ned og surfer med de andre.
- Vennene dine er litt for ville. - Ikke vær så sta.
Du sleper meg helt til Hawaii, og når jeg endelig får venner, -
- kritiserer du dem. Kanskje du skulle få noen selv.
Du vet jeg ikke kan ha besøk her.
Ja, for da ville de jo se de dyrebare maleriene dine.
God dag. Vi besøker alle her i bydelen med et viktig budskap.
Vi vil fortelle om alt det gode Guds rike vil gjøre for menneskene.
Herfra er det ikke mye godt å se, -
- men mest stolthet og svik og vondskap.
Vet du hva det står i andre Timoteusbrev kap. 3, vers 1-5?
"I de siste dager skal det komme tunge tider."
"For da skal menneskene være selvopptatte..."
Høres ut som min eksmann.
Vil dere komme inn?
Det står her. "De som tilber Jehova skal være ærlige i alt."
Tenk at du slapp noen inn.
Det står også: "Ingen løgn. Si bare sannheten."
"La ikke tyvene stjele mer."
Det er helt sprøtt, med alle de kopiene.
Du er jo som Warhol.
Warhol er som meg. Den skrullingen har rappa stilen min.
Ny forsyning malervarer. "The Factory"...
Jeg hadde kunstfabrikk før han visste hva en suppeboks var.
Vi har en spesiell gjest i dag. En verdensberømt kvinne.
Vi sier aloha og velkommen til Margaret Keane.
Er det sant at mannen din, Walter, er verdens bestselgende maler?
Nei, Big Lolo. Alt du sa der, er feil.
For det første er ikke Walter og jeg gift lenger.
For det andre er han ikke maler.
Har jeg misforstått? Er det ikke han som maler de ville øynene?
Nei. Men han har tatt æren for de bildene i ti år.
Jeg er... den eneste maleren i familien.
Det er løgn!
Jeg ble rasende over at hun ga scoopet til den radioprateren.
Og ikke til en aktverdig journalist som meg.
Jeg visste det.
Hvem ville tatt æren for det?
Margaret har gått amok. Du må hjelpe meg.
Jeg må ha ut en historie i hele landet, som begrenser skaden.
Jeg vet ikke. Det er alvorlige beskyldninger.
Men det er vanvittig! Det er meningsløst.
Da jeg studerte kunst i Paris, var hun bare en liten pike i Tennessee.
Se her.
De tidlige skissene mine.
Foreldreløse barn i Berlin, 1949.
- Hvorfor skulle Margaret lyve? - Hun er jo sinnsforvirret.
Hun stakk og flyttet ut i jungelen. Ble med i en religiøs sekt.
Jehovas vitner.
Jeg vet ikke så mye om dem.
De feirer ikke jul, hilser ikke til flagget.
Janie får ikke engang gå på skoleballet.
Han får meg til å høres gal ut. Han sier at han lærte meg å male.
"Hun overførte mine motiver via lysbilder og fargela dem."
- Hva er det som er galt? - Alt.
Jeg har endelig fred med meg selv.
Jeg kan ikke la Walter ta det fra meg.
Sier Jehova ja til å saksøke noen?
17 millioner dollar. Ryktene går i kunstbransjen.
I dag åpner advokatene saken -
- mellom Margaret Keane og Walter Keane og Gannett.
Saken kan føre til en historisk stor erstatning for injurier.
Mr. Keane, er du ikke bekymret for siktelsen?
Jeg er sint som bare faen, men jeg har Gannett i ryggen.
Saken er avvist før middag.
Men noen må sørge for at den kvinnen får psykiatrisk hjelp.
Unnskyld, mine herrer.
Margaret Keane må kunne bevise at vår avis trykket utsagn -
- enda de visste at de var falske.
Ikke noe beviser at våre redaktører kunne vite at påstandene var falske.
Vi fremlegger som bevismateriale 692 artikler og intervjuer -
- der mrs. Keane oppgir mr. Keane -
- som maleren av barna med de store øynene.
Hvor langt tilbake går de?
Mrs. Keane har framsatt påstanden siden 1958.
Dette er en besynderlig sak.
Maleriene henger på museer i hele verden i mr. Keanes navn.
Uansett hva som er sant, -
- har mrs. Keane i høy grad medvirket til denne forvirringen.
Gannett kan nok på ingen måte dømmes for injurier.
- Så siktelsen mot Gannett avvises. - Takk, ærede dommer.
- Lykke til, Keane. - 'Lykke til'? Går dere?
Vi ble siktet for injurier. Du er siktet for ærekrenkelse.
Mr. Keane, du later til å være uten juridisk bistand.
Ønsker du å utsette saken for å rette på det?
Jeg har alltid klart meg selv. Jeg trenger ikke noen dress -
- for å forsvare mitt gode navn. Vi fortsetter.
KEANE-SAKEN TAR UVENTET VENDING
HAN ER KUNSTNER... OG ADVOKAT?
Jeg er bekymret for min gamle venn Walter Keane.
Kanskje varmen på Hawaii har svidd hjernen hans.
Alt han vet om rettssaker har han fra "Perry Mason".
Jeg alene har skapt all min kunst.
Den er hele mitt liv. Den er mitt bidrag til verden.
Mr. Keane, du får bare stille spørsmål.
Når du fører din egen sak, får du ikke prosedere nå.
Greit.
Det er vanskelig å huske alt.
Mrs. Keane, hvordan kan noen sluke historien din rått?
Mr. Keane!
Mrs. Keane, du virker som en klartenkt, -
- forholdsvis intelligent kvinne.
Så hvordan kunne du bidra til en så vanvittig svindel?
Jeg følte meg tvunget til det.
Du holdt meg i...
Han dominerte meg.
Han fløy i flint hvis jeg ikke ga ham det han ville ha.
Jeg var redd. Jeg så ingen annen utvei enn å gå med på den.
Får jeg minne deg på at du snakker under ed?
Jeg ga etter.
Jeg tillot ham å ta æren for barna med de store øynene.
De avspeilte det jeg følte. Og det var som å miste et barn.
Men jeg var svak.
Uten ham ville jeg kanskje ikke klart å forsørge meg og datteren min.
Han sa ingen ville kjøpt dem hvis det ikke var for hans sjarm.
Kanskje han hadde rett.
Du har et stort talent for å sjarmere.
Og du er et geni når det gjelder salg og PR.
Det høres ut som om du beskriver to helt forskjellige menn.
Ett sadistisk uhyre, og en sjarmerende livsnyter.
Det er jo sånn du er. Du er Jekyll og Hyde.
For en uhyrlig kommentar! Jeg krever den slettet fra protokollen!
Avvist!
Det var du som var uhyrlig. Du kritiserte meg alltid.
Ville rydde meg av veien hvis jeg sa sannheten. Men det gjør jeg nå.
Ærede dommer! Denne rettssaken må kjennes ugyldig.
Du er en løgner! Du har helt mistet grepet om sannheten.
Du fortsetter å glemme at du sitter i vitneboksen.
Dette er ikke en ekteskapelig krangel. Eller kanskje det er.
Men vi har ingen interesse i å se dere to krangle.
Jeg beklager følelsesutbruddet.
Jeg er kunstner.
Kanskje.
Høye dommer. Jeg innkaller som mitt vitne...
... mr. Walter Stanley Keane.
Sverger du at du vil si sannheten og ikke noe annet?
- I Guds navn. - Ja.
Mr. Keane, det later til å være motstridende forklaringer -
- angående hvordan barna med de store øynene ble til.
Vil du være så vennlig å forklare retten -
- hvem som skapte disse maleriene?
Jeg malte de barna.
Koreografien er overflødig. Bare sett deg i vitneboksen.
Jeg hadde et fabelaktig liv. Jeg var kunstner.
God venn med utallige kjendiser...
Og likevel, når jeg ser tilbake på alt, -
- for å etablere hva som virkelig betød noe, -
- så var det at jeg viet mitt liv til alle verdens sultende barn.
Alt begynte i Berlin. Etter andre verdenskrig.
De foreldreløse barna klamret seg til piggtrådgjerdet.
Opprevet over hele kroppen.
Med magre fingre. Med store øyne.
- Joan Crawford kom bort til meg... - Mr. Keane! Sitt ned.
Marilyn Monroe... Wayne Newton og jeg...
Jerry Lewis ringer og sier: "Du skal male hele familien i klovnedrakt."
Miss Natalie Wood kom bort til meg og sa:
"Dette er det aller beste maleriet jeg har sett i hele mitt liv."
- Nå er du ferdig. - Nei.
Jo, det er du. Jeg tåler ikke flere ville utflukter.
Du vitner ikke, du haler ut tiden.
Domstolene har nok å gjøre uten alt dette våset ditt.
Vi kan sitte her til vi dør, -
- men sakens kjerne er åpenlyst en påstand mot en påstand.
- Så saken er ugyldig? - Nei!
Etter min mening er det bare en måte vi kan avgjøre saken på.
Dere skal begge male.
Bær staffeliene opp hit. Sett ett på hver side.
Jeg trenger ikke noe mesterverk. Jeg er jurist, ikke kunstkjenner.
- Holder det med en time? - Ja, ærede dommer.
Javel. Dere har fått utdelt identiske materialer.
Så uten flere innspill: Mr. og mrs. Keane: Retten er deres.
Mr. Keane?
Jeg må bare finne stemningen.
Jeg venter på inspirasjonens muse.
Musen din har 58 minutter på seg.
Mr. Keane? Er alt i orden?
Den gamle skulderskaden verker igjen.
Jeg har... Det er muskelspenninger.
Jeg får medisin mot betennelse.
Jeg tror ikke jeg klarer å male i dag.
Retten ga Margaret Keane medhold på alle punkter.
Både ærekrenkelse, følelsesmessig utpressing og svertet rykte.
- Gratulerer, Margaret. - Tusen takk.
Hva vil du kalle maleriet?
Bevisgjenstand 224.
Margaret, kan jeg få autografen din?
To ting betød noe for Margaret. Datteren, og maleriene.
Og etter alle historiens avsindige vendinger -
- kom hun ut av den med begge deler i behold.
Walter insisterte hele sitt liv på at han var maleren.
Han døde i 2000, bitter og blakk.
Han malte aldri flere bilder.
Margaret fant lykken og giftet seg igjen.
Etter mange år på Hawaii åpnet hun galleri i San Francisco.
Hun maler fortsatt hver dag.